A tenger utálja a csúfságot
Népszabadság • Féderer Ágnes • 2006. augusztus 19. 

A hajó neve Carina, mindössze hat méter hosszú, 2,2 méter széles, merülése egy méter, maximális elméleti sebessége pedig 5,8 csomó 
Kép: Kurucz Árpád
Anyám sír, a barátnőm sír, a húgom már majdnem sír, csak apám nem sír, ő mindenben segít, úgy tűnik, érti. Hazudnék, ha azt mondanám, félelem nélkül indulok útnak. A miértre pedig nagyon egyszerű a válasz. Magamért csinálom - mondja Méder Áron.
Kékre festett hajó mellett ácsorgunk a Budafoknál megbújó Duna holtágban, a Hárosi Yacht Club egyik szélső mólóján. Áron épp azt magyarázza, hogy mennyire meg kell gondolnia majd, miből mennyit visz magával, hiszen kevés a rakodótér, és csak a legfontosabb holmiknak jut hely - így maradt például két törölközőből egy, gondosan eltervezett úti könyvtárból pedig a spanyol nyelvkönyv. A hosszabb szakaszokra ráadásul sok ivóvizet kell elraktároznom, fürdeni tehát nem mindig fogok, hogy spóroljak vele, sorolja a 26 esztendős fiatalember. 
Méder Áron azt vette a fejébe, hogy a következő két évben minimális kikötéssel, egyedül körbehajózza a Földet. Ez persze minden szenvedélyes hajós fejében megfordul, legalább egyszer az életben, Áron két éve azonban komolyan tervezgetni kezdte világkörüli útját. Akkor diplomázott a műszakin, azután munkába állt, szeretett ugyan villamosmérnökként dolgozni, meséli, de valahogy minden szabad percében, meg néha már munka közben is, inkább a hajókat, meg a térképeket nézegette. És ezt intő jelnek tekintette. 
Úgy tűnik, még keresem a helyem, indokol szűkszavúan. 
A barátai folyton ugratták, mikor veszel végre egy saját hajót, ő ilyenkor azt felelte rá: a kikötő kötelem már megvan. Nagy, egyszerű, erős vitorlás kormányánál képzelte el magát... Aztán 2004 őszén megpillantotta a Carinát. A kis hajó meglehetősen lerobbant állapotban volt, Áron mégis beleszeretett, habozás nélkül megvette, és nagyapja kertjébe szállíttatta Újpestre. A kapun nem fért be semmilyen daru, így a vitorlást tíz méteren át saját kezűleg húzta, vonta a füvön, míg ideiglenes helyére nem került. Az igazi munka pedig ekkor kezdődött. 
- Melegben, hidegben, esőben, fáradtan, betegen, lázasan, azaz nagyjából egy éve mindig a Carinát építgetem. A világon talán legszebb dolog egy öreg, rossz állapotú hajót felújítani - mondja. - Ez ugyanis kicsit újraélesztést is jelent. Minden egyes csavart és kis részletet átnéztem vagy átalakítottam a Carinán, most már úgy ismerem, mint a tenyeremet. De mást is tanultam a felújítás során: türelmet meg a munka tiszteletét. 
A Carináról annyit lehet tudni, hogy 1970-ben épült Svájcban, a Zürichi- és a Boden-tavon is vitorláztak vele, utolsó svájci tulajdonosa pedig éppen azon a napon született - igaz, 27 évvel korábban - mint Méder Áron, aki ezt újabb fontos jelnek érzi. A hajó 1996-ban került Magyarországra, ám egészen mostanáig szinte csak a parton árválkodott. Egy hete aztán újra vízre kerül... 
Áron útja egyébként nem világszenzáció, nem egyedi teljesítmény, a Carinát legfeljebb magyar rekordként jegyezhetik majd, mint az eddigi legkisebb magyar földkerülő vitorlást. A hajó ugyanis mindössze hat méter hosszú, 2,2 méter széles, merülése egy méter, maximális elméleti sebessége pedig 5,8 csomó. Egyetlen kabin van rajta, ami konyha, navigációs rész, szalon, és hálófülke is egyben. A vállalkozásnak azonban nem a szűk hely a "legkényelmetlenebb" része. Amilyen könnyen kezelhető és nagyságához mérten gyors ez a kis hajó, olyan borulékony is. Áron tehát lassú menetre készül. Vagy ahogy ő mondja: a kapitány személye is nagyon fontos, a taktikán ugyanis sok múlik majd. 
Ami a hozzáértést és tapasztalatot illeti: Áron tízéves kora óta vitorlázik, ma már oktatja is ezt a sportot, sokat versenyzett, és eddig tízezer tengeri mérföldet hajózott különböző tengereken. Továbbá profi búvár és rádiókezelő. Úgy tervezi: Szlovéniából indul, aztán az útvonal: Gibraltár, Kanári-szigetek, Barbados, Panama-csatorna, Galapagos-szigetek, Polinézia, Fidzsi-szigetek, Indonézia, Karácsony-szigetek, Seychelle-szigetek, Ádeni-öböl, Vörös-tenger, Szuez, Alexandria, és ha minden simán megy, 20 hónap elteltével ismét Szlovénia. (Több mint száz tengeri térképet visz magával.) 
Mivel a hajója nem bírná a nagyobb viharokat, hurrikánokat, a kockázat minimalizálására csak passzát szélben suhan majd, így az út során lehetnek hosszabb - a kedvezőbb időre várakozással eltöltött - kikötői szakaszok is. 
Áron beszélt szinte minden olyan magyar hajóssal, akik részt vettek már hasonló úton, így többek között Kopár István, Fa Nándor, Gál József látta el őt tanácsokkal. Úgy tervezi, hogy Panamában, ahol az időjárás és mindenféle áthajózási engedélyek intézése miatt legalább egy hónapot tölt majd, "összefut" Szabó Géza magyar vitorlázóval, aki szintén Földet kerül, csak ő tavaly egy 12 méter hosszú hajóval indult neki. (Ide várná Áron egy rövid látogatásra a barátnőjét is, hogy ne legyen olyan hosszú egymás nélkül az a két év.) 
A hajó teljes felszerelése - nem számítva a saját munkáját, de beleértve például a napelemet és a szélgenerátort is - eddig nagyjából ötmillió forintjába került, amiért maga dolgozott meg. Kéne még legalább ennyi az útra is, csak hát szponzort találni nagyon nehéz. Így egyelőre Gál Józsefet idézi, aki szerint a "vándort az út eltartja." 
- Most annyi pénzem van, amiből a Karib-térségig eljuthatok, aztán ha kell, majd dolgozom az ennivalómért, meg az esetleges hajójavításokért - mondja magabiztosan Áron. 
A Carinát holnap, azaz augusztus 20-án felszentelik, "tudom, hogy ilyen ünnepség általában csak az új hajóknak jár, de az én hajóm szinte újjászületett, különben is hosszú útra indulok vele", magyarázza mosolyogva a fiatalember. A napok pedig egyre fogynak az indulásig, szeptember első napjaiban jön a szállítóautó a kis vitorlásért, és Szlovéniába, Koperbe viszi. Méder Áron szeptember 24-én vagy 25-én aztán tényleg vitorlát bont, és nekivág az útnak. 
Amikor még csak álmodozott egy saját hajóról, a következő nevek jutottak eszébe: Kedvenc, Concubinatus, Concubina, Extreme Unction, Overdose, Unlimited, Sophy, Lobo del Mar, Aaronsrod, Juliet, Meretrix, Overcome. 
Ehhez képest vette meg a Carinát. 
- Megváltoztatni? - kérdez vissza. - Viccelsz? Az nem szerencsés. Különben is, a Carina jelentése: csinos, becses. Nekem becses, a víz meg utálja a csúfságot. Tudod, mi jutott eszembe? A monotonsága és az egyedüllét miatt egy hosszú imához hasonlít majd az utam. A végére talán sikerül megfejtenem, miről is szól ez az ima...